P-80 / F-80 Shooting Star | |
---|---|
![]() | |
Určení | stíhací letadlo |
Původ | USA |
Výrobce | Lockheed |
Šéfkonstruktér | Clarence L. "Kelly" Johnson |
První let | 8. ledna 1944[1] |
Zařazeno | 1945 |
Vyřazeno | 1959 (USA) 1974 (Chile) |
Uživatel | USAF US Navy |
Výroba | 1945–1950 |
Vyrobeno kusů | 1 715 ks |
Varianty | Lockheed T-33 Shooting Star Lockheed F-94 Starfire |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lockheed P-80 Shooting Star byl první americký bojový proudový stíhací letoun a první americký proudový letoun, který zvítězil ve vzdušném souboji, a také prvním, který získal vítězství v boji mezi proudovými letouny. Jako první letoun tankoval při bojovém letu ve vzduchu. Vyvinula jej společnost Lockheed pod vedením konstruktéra Clarence „Kelly“ Johnsona.
Navržen a vyráběn byl společností Lockheed v roce 1943. Sériové letouny byly dodány a létaly pouhých 143 dní od začátku návrhu. Dva předprodukční modely se v Itálii těsně před koncem druhé světové války dočkaly velmi omezené služby. Tento typ, navržený s rovnými křídly, zažil rozsáhlé boje v Koreji v rámci letectva Spojených států (USAF) jako F-80.
Tento první americký úspěšný bojový letoun poháněný proudovým motorem byl brzy překonán transonickým MiGem-15 se šípovým křídlem a v roli k vybojování vzdušné převahy byl rychle nahrazen transonickým F-86 Sabre. F-94 Starfire, stíhací letoun pro každé počasí, používal stejný drak letadla a také zažil službu během Korejské války. Úzce příbuzný cvičný letoun T-33 Shooting Star zůstal ve výzbroji amerického letectva a námořnictva až do 80. let, přičemž poslední varianta NT-33 byla vyřazena až v dubnu 1997.